A KATAPLEXIA NEUROLÓGIAI RENDELLENESSÉG,
AMELY HIRTELEN, ROHAMSZERŰ IZOMGYENGESÉGET OKOZ.
- Egészségünkre! - Igen.
AZ ERŐS ÉRZELMEK VÁLTJÁK KI, PÉLDÁUL DÜH, MEGLEPETÉS, FÉLELEM.
LEGTÖBSZÖR AZONBAN...
- Gyönyörű. - Igen.
AZ ÖRÖM
Szerelem,
család,
öröm.
Azért jöttetek,
mert szeretitek Marvint és Lizát.
Legalább az egyiküket.
És osztozni akartok a boldogságukban.
Én biztosan.
Liza...
Charlie, Cooper, köszönöm, hogy rám bíztátok ezt.
Hatalmas megtiszteltetésnek tartom.
Tudom, hogy néhai szüleitek, Jerry és Barb is örült volna,
és ami szintén fontos, bőkezű borravalót adnának.
- Minden oké? Szomorú gondolatok. - Rendben.
Gyerekkori elhízás, halászhálóba akadt delfinek.
- Szíria. - Kitartás, oké?
- A házaspárok fele elválik. - Istenem, ez lehangoló.
Köszönöm.
Mi folyik itt?
Ő a fivérük, Charlie.
Valamilyen betegsége van, és ha boldog, elájul.
- Ilyen tényleg létezik? - Vagy csak seggfej.
Amikor megismertem Lizát, kisebb volt egy töknél is.
Charlie és Cooper úgy hozta el a húgukat a misére,
mintha ő lenne Krisztus második eljövetele.
Esküszöm, hogy a szüleiteknél is büszkébbek voltatok.
- Jézusom, szedd össze magad! - Jól van?
Brian Wilson, vegán hús.
- Cosby. Cosby. - Cosby.
- Mehet, és térjünk a lényegre, jó? - Persze, megértem.
- Marvin, elfogadod Lizát? - Gyorsabban!
Jóban és rosszban, amíg a halál el nem választ?
- Igen. - Liza, neked is oké mindez?
Igen.
Akkor a New York állam által rám ruházott hatalomnál fogva...
...férjnek és feleségnek nyilvánítalak titeket.
- Ne! - Óvatosan!
- Jól van? - Semmi baj, intézem.
Előfordul az ilyesmi.
Charlie?
Szia!
Él!
- Miről maradtam le? - Már elutaztak Belize-be.
Sajnálom.
Viszont ezt hallgasd!
Mielőtt elindultak,
Marvin megajándékozta Lizát egy hatalmas dobozzal.
Nagy felhajtást csapott.
Nem ékszer volt benne, fehérnemű vagy ilyesmi.
Utazónadrág, lecipzározható szárral.
Láttam, ahogy felemelkedik a keze. Azt hittem, leüti.
- Hagyd abba! - Komolyan.
- Elég volt. - De azért rendben volt minden.
Jeff bácsi összevarrta a száját.
Kemény volt a mutatványod. Az első sor sokkot kapott.
Annyira gyönyörű volt. Elöntött a boldogság.
Igen. Biztosan nem akarod újra szedni azt a Xyremet?
Csak annyit használ, mint az edzés, és azzal se megyek semmire.
Jól van, csak tudod...
Nem akarom, hogy meghalj.
Nem lesz semmi bajom,
ha többé nem kell esküvőre mennem. Soha.
- Ebben megbízható leszel, ugye? - Figyelj...
Láttam, hogy Rita, Marvin testvére megnézett magának.
- Tényleg? - Igen.
Biztos bírja az elájulós pasikat.
Ne légy már ilyen! Néhány csaj szereti a kihívásokat.
Nem zoknival hordom a szandált. Gyógyíthatatlan beteg vagyok.
Ne légy már ilyen érzékeny.
GYÁSZZENE
Jól van, nyomás!
- Hadd segítsek! - Nagyon köszönöm.
Semmi gond.
BROOKLYNI KÖZKÖNYVTÁR
Férjhez ment a húgod.
- Biztos öregnek érzed magad tőle. - Mindenben Liza volt az első.
12 éves volt, amikor addig szekált, amíg el nem szívtam egy jointot.
Ne már, nem akarsz szerelmes lenni?
De, persze.
A legjobb lenne átugrani a nászutat, egyenesen a langyos hétköznapokra.
Nem semmi figura vagy.
Veled vagyok, Charlie.
Olyat kell keresni, akit szinte elfelejt az ember,
szóval ha elhagy, olyan, mintha a macska kóborolna el.
Nem, nem ezt akartam...
Óvatosnak kell lennem.
Olyan, akit melegítőben is el tudok képzelni. Megfelelően szürke lány.
Hallgatod a Modern szerelem podcastot?
- Nem. Te? - Vallásos lelkesedéssel.
A múltkor volt egy sztori egy süket pasi, vak nő párosról.
Nem tudtak se beszélni, se jelelni, de 15 évig boldogan éltek.
Utána mi történt?
A nőt elütötte egy önvezető autó.
- Ja, elég durva. - Kösz a hozzászólást, Victor.
Mindenki hallgasson el, koncentrálnom kell.
- Nem reagálhatsz így a... - Nem tudom, mire gondolsz.
Elvittelek egy baseballmeccsre. Úgy viselkedtél, mint egy őrült.
Mint egy őrült? Egy meccsről beszélünk. Van baseballetikett?
- A kölyökliga meccse volt. - Értem.
És azzal mi van, hogy te meg berúgtál?
Mi mást lehet csinálni?
Ülj le egy percre!
Annyit kértem... Annyit kértem, hogy lazíts.
Ennyit mondtam, és erre...
Ennél idegesítőbb dolgot nem lehet mondani.
- Lazíts, ez nem olyan nagy dolog... - Ne ismételgesd!
Lazítanál egy kicsit?
Miről beszélgetnek?
Rengeteget dolgoztam önmagamon mostanában,
mindent megtettem, hogy jobb emberré váljak.
Szakítasz velem?
- Igen. - Komolyan?
Egy könyvtárban vagyunk.
Azért hoztál ide, mert itt nem fogok kiabálni?
Nem.
Figyelj, mindketten tudjuk, hogy szenvedélyes ember vagy.
Ez valami eufemizmus a hangosra?
- Kezdi felhúzni magát. - Az eufemizmus remek szó.
Mondok egy másikat. Buggyant vagy, cseszd meg!
- Az anyád... - Jól van...
Csodálatos.
Ezt most komolyan mondod? Tessék!
- Hölgyem, megtenné...? - Kisasszony...
- Lejönne onnan? - Tetszik itt fent.
Igen, mert bolond. Nem csak azokon a napokon, hanem mindig.
Istenem!
Ez a papucscipős seggfej ide hozott, hogy szakítson velem.
Igen, mert azt hittem, itt visszafogja magát.
- Várjon! Miért nem adja ki magából? - Mi?
Az asztal tetején áll. Nyilván kikívánkozik magából valami.
Jobb, ha kimondja.
Rendben. Ott van például az, hogy fogjam vissza magam.
- Sosem kell visszafognom magam. - A könyvtári kockák szerint de.
Tudják, mi az őrület? Azt sem tudom, hogy jöttünk össze.
Bunkó a pincérekkel. Nem veszi fel a telefont az anyjának.
- Szedi a szemöldökét. - Részben görög származású vagyok.
- És a barátai sem kedvelik? - Gyűlölik.
Nem értik, mit látok benne, és egy idő után...
Már csak ezért maradok vele.
Világos. Rosszul választ. Általában ezt csinálja, igaz?
Igen, szóval az ő hibája.
- Ne! - Kisasszony, adja ide a könyvet!
- Lépjen hátra, vagy széttéptem! - Szájhős.
Hölgyem?
Hölgyem!
A borítót nem fogja tudni eltépni.
Könyvtáraknak készült.
- Az oldalakkal viszont próbálkozhat. - Charlie!
Kérlek, ne! Kezdje a közepénél. Csak nyugodtan!
- Igen! - Ez az, ugye milyen jó érzés?
- Élvezed? - Most is hangos vagyok?
- Csak lazíts! - Lazítsak?
Lazítsak?
Lazítsak!
Áruljon el valamit!
Komolyan azt hitte, hogy ez tartós lesz?
Vagy ami még jobb kérdés,
akarta, hogy az legyen?
Rendben, szakíthatunk.
Hát, ez úgy ment, ahogy vártam.
- Köszönöm. - Hogy csinálta?
A vakok hallani tanulnak meg. Charlie a fajdalomra figyel.
- Magának mi volt a jó ebben? - Mi?
Szeretem, ha nyugalom van itt.
- Jól ért hozzá. - Muszáj.
- Bocsánat! - Igen, már nem kell.
Ma korán megyek haza.
"Terjed a kanyarójárvány. A CDC aggódik."
Köszönöm.
Jó volt!
Kelly! Ez az!
Egy, kettő, három, négy, öt,
hat, hét, nyolc, kilenc, tíz!
Zika-vírus. Kongresszus.
Istenem!
Éhínség Dárfúrban.
Fehér raszta.
- Szia, Charlie! - Szia!
- Éppen ideértél. - Alig.
- Jól vagy? - Igen.
Egy lány keres. Hozott neked valamit.
Egy lány?
- Istenem! Mondd, hogy meghaltam. - Már mondtam, hogy itt vagy.
- Túl hirtelen volt. - Helló?
- Helló, könyvtáros úr! - Helló! Visszajött könyvet dobálni?
Meg szeretném köszönni, hogy a múltkor megvédett.
Nem megvédeni akartam, csak leszedni az asztalról.
Nos, attól még köszönöm.
- Ezt hoztam helyette. - Nem kellett volna.
- Ez a legkevesebb. - Az a példány első kiadás volt.
Nagyon sajnálom. Bár maga bíztatott fel.
Rendben.
Elgondolkodtam valamin, amit mondott.
Tényleg azt akartam, hogy tartós legyen? Rájöttem, hogy nem.
Akkor jó, hogy vége lett.
Igen, de miért mentem bele egy kudarcra ítélt kapcsolatba?
- Kérdezze azt, aki kudarcra ítélte. - Nem az ő hibája.
Igazából minden az ő hibája.
De tudtam, hova tart a dolog, amikor hajók miatt mondott le egy randit.
- Az egyik exem is megcsinálta ezt. - Nem költözik el a tengerpartról?
Valami vonz az olyan pasikban, akikkel nem lehet közös jövőm.
Igen.
Annyira csendes ez a hely. Nincs kedve tőle ordítani?
Ha lehet, ne ordítson.
- Nem próbálta még? Jó buli. - Tudom, de az élet több ennél.
- Tényleg? - Már nem vagyok biztos benne.
Hát, még egyszer köszönöm.
- Egyébként Francesca vagyok. - Charlie.
Én is örültem, Charlie.
- Igen... - Ezt itt hagyom.
Igen...
Valamit most azonnal tisztáznunk kell.
Meleg vagy?
Úgy értem, nem gond, ha az vagy, de tudnom kell,
- mert érzelmileg ez már sok. - Nem vagyok meleg, Lavelle.
Eunuch? Eunuch vagy?
- Mi? - Ez igazságtalanság.
A külseje miatt nem randizol vele. Nem tehet arról, hogy bombázó.
Nem a külseje az oka. A viselkedése. A nevetése. Az ajándék könyv.
Egyszerűen túlságosan...
Túlságosan.
- Nekem úgy tűnik, bejön neked. - Pont ez a gond.
Vegyük figyelembe a legfontosabbat, Charlie!
A sperma minősége radikálisan romlik 35 év felett.
Köszönöm, Victor.
Néha muszáj nyitnod, vagy elrohan melletted az élet.
Igen, persze.
Rendben!
- Mi van rendben? - Rendben, randizom veled.
Én...
Nem igazán kérdeztem meg.
Mit szólnál szombaton 14 órához?
- Az anyukád fog vezetni? - A szüleim meghaltak.
Jó, legyen. Szombaton kettőkor.
Majd használok naptejet.
Nagyszerű. Úgy értem, jó.
Találkozunk akkor.
Charlie, várj, ne adjam meg a számom?
Hívd fel az olvasószolgálatot! Most mennem kell.
Nem tudom. Azt hiszem, egyszerűen csak nem értem.
Évek óta nem randiztál, igaz?
- Akkor miért ő? Miért most? - Nem tudom.
Annyira dühös volt, annyira kikelt magából.
- Izgalmas volt. - Ebből egy szót se értek.
Minden megvan benne, amit egész életemben kerültem.
- Ellenállhatatlanul vonz. - Mint a lepkét a láng.
- A végén elég. - Igen, értem.
Mit kell ezen eldöntened? Minden inged egyforma.
- Miért egyforma minden inged? - Így nem dicsérik meg.
Tudja?
- Francesca... - Viccelsz?
Szia, Charlie vagyok, orvosi alapon tilos örülnöm, randizunk?
Kérem a rajzszögeket!
Nem.
- Charlie, ez túl durva. - Beválik.
Nagyszerű.
Bármennyi irodai kellékanyagot pakolhatsz a cipődbe,
végül elkerülhetetlenül rájön.
Egy randi elvileg jó buli.
Ez nem lesz az.
A nagymamám Alzheimer-kórjában az volt az egyetlen jó dolog,
hogy végre elfelejtette a nyomorúságos életét.
Hooverville-ben nőtt fel,
a város rosszabbik részének a rosszabbik részén.
Az a hely, ahová meghalni járnak az álmok, a remény pedig...
A remény a bölcsőben fullad meg.
- A barátod? - Nem.
Mildred Munch számára nem volt remény.
Nem voltak álmai.
Így aztán nem volt vesztenivalója.
Norman, te rohadék, menj, keríts munkát!
Keríts munkát, vagy új feleség után nézhetsz.
Ezek csak üres fenyegetések, ahogy te is üres vagy...
Jók voltak a kritikák?
Nem néztem utána.
Kérlek, ne, én...
Miért nem?
És ez volt az a pont, amikor Mildred Munch,
Millie nagyim, belesodródott...
a prostitúcióba.
Farokverés!
- Komolyan, miért vagyunk itt? - Farokverés! Az első ingyen!
Miért vagyunk itt?
Elnézést. Nem zavarja a darab a beszélgetést?
- Nem. - Nem a beszélgetésre vettem jegyet.
- Elnézést. Befejeztük. - Igen, mi...
- Folytassa nyugodtan! - Elnézést.
Köszönöm az engedélyt, hogy tovább mehet a darabom. Hálás vagyok.
- Visszaugrok egy percet. - Megyünk. Elnézést.
- Eljátszom, hogy nem zökkentett ki. - Sajnálom.
Ugorjunk oda, hogy meghal az elsőszülöttje hasmenésben.
Azt mondtam, hasmenésben!
Azt mondtam...
hasmenésben.
- Hasmenés! - Igen, tudom,
de hogy igazságos legyek vele,
mi ketten egy kicsit...
- Hasmenés? - Igen, hasmenés.
Kicsit azért együttérzek vele.
- Hol vagyunk? - Hát...
Veszélyes környék?
- Kezdem azt érezni, igen. - Kapaszkodj, hogy ne raboljanak el.
A VILÁGVÁLSÁG A MAI MŰSORON
- Mesélj a beteg nagynénédről! - Te aztán furán flörtölsz.
Bocsáss meg!
Fontosnak tűnt. Valami, ami lefoglal mostanában.
Igen, és néha jó elfelejteni.
Igen, de hülye vagyok, ne is figyelj rám. Úgy kellemesebb lesz.
Semmi gond.
Ha már felhoztad...
Nehéz.
Mintha a második anyám lett volna, miután anya ugyanebben halt meg.
A mellrák gyakran fordul elő a családunkban,
szóval nekem is készülnöm kell rá.
Nicsak, ki volt vicces most!
Sajnálom, Francesca. Ez szörnyű.
Köszönöm.
Van jó oldala is.
Nagyon közel kerültem Sylviához, mióta együtt lakunk,
viszont emiatt sokkal jobban fog fájni, amikor...
Viszont azzal végezni is fogok New Yorkkal.
Elköltözöl?
Igen, de mindig ezt csinálom.
Nekem is meghalt valakim fiatal koromban.
A nagypapám, Jacob. Gyerekkoromban a legjobb barátom volt.
Neki is ugyanaz... Sok közös volt bennünk.
Vasárnaponként elvitt körhintázni, és bármennyit mehettem,
azután is, hogy ő már nem bírta tovább.
Akkor voltam a legboldogabb életemben.
Most boldog vagy?
Nem annyira, mint Mildred Munch. Hasmenés.
Közönséges hasmenés.
- Közönséges? Még különleges sem? - Nem, közönséges.
- Neked sem volt. - Igen. A rosszabbik rész rosszabbik része.
A rosszabbik rész rosszabbik részén. Tiszta Troy McClure.
- Hihetetlen darabot választottál. - Dolgozom rajta.
Hazaértem.
A nagynéném karate edzésen van, ha bejönnél egy italra.
- Egy italra? Fél négy van. - Igen.
Nem az ital a lényeg, Charlie.
Persze, miért ne?
- Igen? - Igen.
Már értem, miért akartál a matiné-előadásra menni.
Több energiánk jut a többire.
Charlie! Istenem, Charlie!
Charlie!
Vérnyomás 160 felett...
- Dr. Ramirez a radiológiára. - A pulzus 83.
- A traumatológiára visszük... - Charlie.
Ne már...
Elnézést!
- Charles Greene-t keresem. - Charlie-hoz jöttél?
- Francesca vagyok. - Jézusom, nem csoda...
Bocsánat.
Cooper vagyok, a testvére.
- Szóval, hogy ment? - Hogy érted? Itt kötöttünk ki.
Igen. Mondtak már valamit?
- Nem tört ki a nyaka, ami jó hír. - Jól sikerült a randi, igaz?
Igen, úgy értem... úgy tűnt.
Nem tudom. A lépcsőn mentünk fel, amikor összeesett.
Azt hiszem, a hőségtől esett össze vagy valami.
Igen, a hőségtől. Igen, valószínűleg.
- Gyakori, mert muszáj inni... - Jó hírem van.
Charlie-nak van egy csúnya vágása és egy ideig fájni fog a feje,
de nincs törés, szóval ezt most szerencsésen megúszta.
- Ezt most? - Igen.
- A kórlap szerint... - Charlie-nak van egy kis gondja.
Egyesek szerint gond, mások szerint apró különcség.
Egy betegség, amit az agya alacsony hipokretinszintje okoz.
Ez egy ingerületátvivő anyag, ami segít ébren maradni.
Alapvetően az a helyzet, hogy Charlie teste azt hiszi, alszik.
Apró különcség.
Betegség.
Szia...
Szia!
Őrület az egész.
- Elájultam. Többet kell innom. - Charlie, tudom.
Hogy hívják?
Kataplexia.
Egészen pontosan narkolepsziás kataplexia.
Családi örökség.
- Jacob nagypapád? - Igen.
Igen.
Gyerekkoromban azt hittem, azért alszik annyit, mert öreg.
Aztán nálam is elkezdődött.
Bármilyen erős érzelem kiválthatja.
Az esetemben...
főleg akkor jön elő, ha boldog vagyok.
Szóval köszönöm.
Miért nem mondtad el?
Hát, volt egy barátnőm...
még a főiskolán, Alice volt a neve,
és tudta...
de pontosan nem tudta. Érted.
És mivel ő volt az első,
nem tudtam, mi fog történni, ha mi ketten végül...
Amikor...
Ez nem vicces.
- Kicsit azért vicces. - Egyáltalán nem az.
- Hogyan...? Mi...? - Kicsit sem vicces.
- Bocsánat. - Jézusom!
Rendben, igazad van, nem vicces.
Meztelenül, a hátamon fekve tértem magamhoz,
körülöttem a mentősök és a fél kolesz.
Alice azt hitte, végem.
Azóta...
inkább hanyagolom a barátnőket.
Túl drága a biztosítás.
Ez a mai fontos volt neked, igaz?
Nekem is az volt.
Emlékszel, sosem randizok olyanokkal, akikkel lenne jövőm.
Előzzük meg a dolgot, hagyjuk abba most.
Kockáztattam, egyértelműen rossz ötlet volt.
Emiatt ne aggódj, majd lassan csináljuk.
- Unalmas randijaink lesznek. - Nem fog működni.
- Várj! Botanikus kertbe járunk. - Nem fog menni.
- Eljárunk előadásokra... - Légy szíves!
Hagyd abba!
- Meg kell vizsgálnom. - Nyugodtan.
Jól éreztem magam veled. Szeretnék így emlékezni rá.
Rendben, nézzen rám, kérem!
- Mekkora a fájdalom tízes skálán? - Kettes.
- Rendben. Borzongás? - Nincs.
- Szédülés? - Nincs.
- Nincs? Fejfájás? - Már elmúlt.
"És mi legyen a nyuszijával? - kérdezte a fiú nevelőnője.
Az, mondta az orvos,
tele van skarlátbacilusokkal, azonnal el kell égetni.
Így aztán a nyuszit berakták egy zacskóba a régi képeskönyvekkel
és egy csomó lommal, és kivitték őket a kert végébe.
Nagyszerű hely volt tüzet rakni."
Ez a történet szomorú. Olvass valami vicceset!
- Igen, vicceset! - Vicceset.
- A történetnek mondanivalója van. - Vicceset!
- Tényleg? - Dobd a tűzbe!
Rendben, akkor próbálkozzunk ezzel.
Ennek az a címe, hogy Hova ment a drága nagyim?
- Rendben, mosdószünet, srácok. - Mosdószünet!
Tudjátok, mit kell tenni.
Utána Charlie bácsi talán felolvassa a Walter, a fingós kutyát.
- Igen! - Igen!
Fing, fing, fing!
Csak mondanám, hogy Walter az emberi ételtől fingik.
- Nagyon szomorú történet. - Ez a kirándulás vacak.
Ez nem volt szép, Deangelo.
Charlie bácsinak morcos napja van.
- Hagyd, az apái éppen válnak. - Istenem!
- Ő meg mit keres itt? - Semmi jót.
- Mi újság? - Sziasztok!
Szuper.
Hogy vagy, Charlie?
Borzalmasan érzem magam.
Jó kis lehangoló randit terveztél, aztán miattam betört a fejed.
- Jobb lenne, ha elmennél. - Várj! Minden rendben?
Nem tudom, mit válaszoljak erre.
Megint dolgozol.
Jó, akkor minden nagyszerű.
Figyelj, nem akartad elsietni, aztán mindent elszúrtam.
Én csak...
Azért akartam fizikai síkra terelni, mert túl közel volt érzelmileg...
Fran, hagyd abba, jó? Nem akarom ezt. Nem lehet.
- Nem én vagyok a jó jelölt. - Engem is érdekel, miért csinálom.
Szórakozni szeretnél? Kikapcsolódni? Itt a testvérem.
Várj csak, mi van?
- Nem akarok újabb kapcsolatot. - Az jó, nem is lesz.
- Hat héten belül garantáltan lelép. - Hat hét, az 42 nap.
Ügyesen szorzol, Frederick. Hihetetlen a srác, nem? Ötéves.
Dögös óvó bácsi. Nézd az állát! Csapj le rá!
Cooper, kérnek egy szívességet.
Hívd meg kávézni, és meséld el az ejtőernyős ugrást Liza Minnellivel.
Helyesbítenék, alacsony ázsiai fickó volt, aki csak hasonlított Lizára.
Összezavarsz, és igazából kicsit meg is sértettél.
Nem akarok kávézni a testvéreddel. Nem sértésnek szántam.
Tőlem lehet tea is, vagy ki is hagyhatjátok, nekem mindegy.
Csak szépen kérlek, hagyj békén.
- Jeff Cho. - Mi?
Jeff Chónak hívták.
Ez aztán hatalmas hiba volt.
Mégis mit vártam? Majdnem megöltél, de semmi baj?
Figyelj, tudom, hogy rossz érzés.
Hidd el, túlteszi magát rajta. Már hozzászokott ehhez.
Láttam elájulni attól, hogy kifogott egy halat.
Egyszer ajándékot talált egy zabpelyhes dobozban, és annyi.
Mindig elájul, ha nyer a Jets. Szerencsére ritkán nyernek.
Egy pillanatig azt hittem, különleges vagyok.
Ugyan már, tudod, mire gondolok.
- Igen, és jólesnek a sértéseid. - Szuper.
Köszönöm, Cooper.
- Nem is ismertem ezt az utónevet. - Egy kutyáról kaptam.
- Ez nem igaz. - De, teljesen.
Igen. Bernáthegyi volt.
A születésem előtt pusztult el, és Charlie kezdett így hívni.
Szőrös kisbaba lehettem.
Kösz a lelkesítő beszédet.
Szia!
- Merre mész? - Cobble Hill.
Az jó. Pont arra megyünk, elviszünk.
- Rendben. - Sárga iskolabusszal vagyunk.
- Jó, rendben. Nem gond. - Oké, indulás.
Deangelo, szereztem neked társat a buszra.
Szerintem csak el akarta mondani azt, amit neked nem tudott.
Igazából dőlt belőle a szó. Akarod hallani?
- Nem, nem igazán. - Nem hibáztatlak érte.
A múlt már a múlt.
- A végére összehaverkodtunk. - Igen?
Igen, hatalmasakat nevetett. Nem vagyok ilyen vicces, de...
Dehogynem. De Nirót profin adod.
- Igen? - Igen.
Már kezdi is.
A rettegés foka.
Mondj egy sort!
- "Visszautasíthatatlan ajánlat volt." - Ez Brando.
- Az végül is ő, nem? - Igen, előtte.
- Valahogy úgy. - Csináld a Nagymenőket!
- "Nézd már, ki dumál még!" - Jézusom!
Igen, én is tudom, hogy nem jó.
"Hozzám beszélsz?"
Ez tényleg szörnyű volt.
Na mindegy, arra gondoltam, nem is tudom...
Talán elhívom randizni.
- Francescát? - Igen, de csak ha nem zavar.
- Persze, nem zavar. - Mert nem akarok...
Nem persze. Nyugodtan. Összeilletek.
- Biztos? - Persze.
Rendben.
Egy dobozzal a legolcsóbb sörből.
Cooper, milyen kellemes meglepetés!
Jó ez a hely. Úgy néz ki, mintha már 50 éve itt lenne.
Ha tudnád, mennyibe került ez a hatás!
- Igen? Te vagy a tulaj? - Én? Nem.
A napközbeni műszakot csinálom. Laza állás.
Errefelé még mindig Pabstet isznak.
Értjük, borzalmas. Nagyon vicces volt.
- Felezünk? - Nem, munka közben nem ihatok.
Ezért jó óvó néninek lenni.
Esetleg valamikor máskor?
Egy ideig kerülni fogom a férfiakat.
Főleg, hogy az utolsót majdnem megöltem. Az utolsó kettőt.
Szerencséd van, úgy hallottam, engem nehéz megölni, szóval...
Szeretek beszélgetni veled, és cuki is vagy,
valahogy úgy, ahogy egy bernáthegyi.
- Igen. - De Charlie...
Figyelj, ő hozott össze minket. Megkérdeztem, és leokézta.
Nem lennék itt, ha nem így lenne.
- Francesca? - Igen?
Elmehetnék hamarabb? Fel kell hívnom a nagyimat,
de a részeg biciklis futárok azt ordibálják, hogy "csöcs".
Persze, menj csak!
Szia, Bethany vagyok. Tetszik a pólód. Pima pamut?
Nem... Nem tudom.
Tudnád, ha pima lenne.
Olyan, mint a kisbabák haja.
Igen, nem érződik kisbabahajnak.
Akkor biztos egyiptomi pamut. Az is jó.
Igen.
Rendben. Szia!
Figyelj csak!
Mi lenne, ha összehoznánk Charlie-t valakivel, aki az ő tempóját viszi?
Tegnap szemináriumon voltam. A szandálok története volt a téma.
Az volt a címe, hogy: "Járjunk 10 000 évet egy nyomon."
Bethany?
A neve alapján gyerekkorában saját lova volt.
Nem tudom. A bárban ismertem meg, ahol Francesca dolgozik.
- Nem hasonlít rá. Visszafogottabb. - Félénk?
Nem, nem igazán. Inkább a modora visszafogott.
Nehéz meghallani, mit mond.
Nem kell ezt csinálnod. Randizhatsz vele helyettes keresése nélkül is.
Őszinte leszek, úgy indult, de ez a csaj tényleg tökéletes.
- Elképzelhetem melegítőalsóban? - Teljes szabadidőruhában is.
Ez azért ijesztő volt.
Nem is tudom. Tényleg nem szeretnék erős érzelmeket megélni senkivel.
- Hát, ezzel nem lesz gond. - Nem?
Helló!
Azt a részt keresem, ahol az amarántról olvashatnék.
Amaránt, a gabonaféle?
Igen.
Ősi növény, az aztékok is termesztették,
most felfedezték, mint a quinoát, a magas proteintartalma miatt.
- Persze, erre. - Rendben.
Meg is van.
Az amaránt és te.
Sok történelmi információt tartalmaz a receptek mellett.
- Köszönöm, Charlie. - Szívesen. Tessék?
Bethany vagyok.
- Azt mondták, sok a közös bennünk. - Igazuk volt.
- Mert szereted a könyveket. - Igen, nagyon szeretem őket.
Szeretem a régi könyvek illatát.
Igen... Furfurolnak hívják.
- Furfurol? - Igen. Furfurol és vanillin.
Illékony vegyületek, a papír és a ragasztó bomlásakor keletkeznek.
Talán penész is van benne.
- Egyesek szerint nagyon... - Romantikus.
- Romantikus, igen. - Igen.
Hogy hangzik a zsenge bárány amaránttal és csicseriborsóval?
- Randira hívsz? - Nem.
Nem, a kérdés az, jó lenne-e, ha elhívnál randizni.
Rendben. Bethany, nincs kedved randizni?
Rendben.
Helyes. Péntek?
Pénteken fonásórám van. Kihagynám, de az alpaka jön...
Értem... Szombat?
- Szombat szuper. - Igen.
Amarántot készítek.
- Nézd! - Jó ötlet.
Tetszik.
Kellemes lány.
Igen, pontosan ez a jó szó rá.
- Kellemes. - Ugye?
Azonnal azt gondoltam, hogy milyen kellemes lány.
Igen. Meglátjuk, mi lesz belőle.
- Te randizol Francescával? - Mr. Coopernek csaja van!
Deangelo, tudod, hogy nem szeretem a címkézést.
És igen, szombaton randizom Francescával.
Bár nem tudom, hol. Segítened kell. Mit szeret csinálni?
- Ne tőlem kérdezd, a te randid. - Te hoztad össze.
Elvileg tényleg.
Kicsit már félelmetes, érted?
Néha mintha három beszélgetés menne egyszerre,
- és egyet sem tudok követni. - Jézusom!
Jól van. Tudom, hogy imádja a Bauhaust.
A MoMA-ban most van Oskar Schlemmer életmű-kiállítás.
Pontosan erről beszélek. Valami szórakoztató kell,
ami eltereli a figyelmét, mert gyorsan sötétre vált a hangulata.
Cooper, a nagynénje súlyos beteg.
Tudom, és nagyon szomorú, szóval ne is beszéljünk róla.
- Pipilnem kell! - Igen, nekem is, Frederick.
Jól van, srácok, pörgessük fel, magas térdemelés, oké?
Mi lenne, ha a hely...
...zajos lenne?
- Milyen a koktél? - Mi?
A koktél. Finom?
Csak nagyjából fél éve.
Előtte San Franciscóban éltem. Jártál már ott?
Nagyon jó. Igen, annyira fanyar.
Fanyar!
Erre senki sem számított.
Mindenki rákészült az alpakára, erre a tanár jakgyapjút hozott.
- Egy srác teljesen lefagyott. - Megterhelő lehetett. Köszönöm.
Szörnyen. Azt hiszem, mostantól nem mehetek biztosra.
Nem, ha tudod, mit szeretnél.
Szóval amarántot és csicseriborsót készítettem,
de bárány nincs hozzá.
Megsajnáltam őket. Bocsánat.
Nem, semmi baj. Gyönyörű, köszönöm, hogy főztél.
Szívesen.
Szeretek mások konyhájában főzni.
Mintha ablakot nyitnék a lelkükre.
Mit láttál az enyémben?
Rendkívül tompa késeket.
Ez pontosabb volt, mint hinnéd.
Nagyon finom.
- Vannak gyerekeid? - Mi? Nem, miből...?
Láttam az asztal sarkára ragasztott szivacsot.
A nővérem is ezt csinálja, és a fia most tanul járni.
A fenébe...
- Nem zavarnak a gyerekek. - Nem erről van szó.
Rendben, el kell mondanom valamit.
Kataplexiám van, bármikor elájulhatok az erős érzelmektől.
- Az erős érzelmektől? Hogy érted? - Bármi lehet, félelem, düh.
Az esetemben főleg...
Főleg az öröm váltja ki.
Ez borzalmas.
Igen, tényleg nem szuper, viszont figyelj,
gond nélkül átélhetek finom, visszafogott érzelmeket.
Azok sosem okoznak gondot.
Istenem. Nem zaklatott fel túlságosan a fonálfonás?
Nem.
Hát, mindenkiben van valami fura.
Engem például felizgat Bob Newhart.
- Mi? - A "Rock Lobster"!
- Gyere! - Jó.
"Rock Lobster"!
Áthoztam pár filmet, de lehet, hogy túl felkavarók.
Láttad A NIMH titkát?
A vége eléggé őrült.
Szerintem nem lesz baj. Máris leültem.
Jobb, ha a biztonságra megyünk.
Gyere!
Mind átéltük a háború elmondhatatlan élményét.
Fiatalkorunkban tűz égette meg a szívünket.
A polgárháborút tízezer helyen vívták, Valverde, Új-Mexikó,
Tullahoma, Tennessee,
Saint Albans, Vermont, Fernandina Florida partvidékén.
A harcban hárommilliónál is több amerikai vett részt.
- Kellemes. Jól érzem magam. - 600 000 férfi,
a lakosság 2%-a, meghalt a harcokban.
Igen, én is.
Az amerikai templomok befogadták a haldoklókat...
Hívok neked egy taxit, vagy menjünk együtt, és felezzünk?
Várj, a nagynénikém!
Megvár ébren?
Nem erről van szó. Hány.
A francba!
Jól van.
Gyere el hozzám, kinyitunk egy üveg bort.
Nem megy. Meg kell néznem.
Persze.
Segíthetek...
- Igazán nem kell. - Rendben.
Egyébként is szeretném, ha mi ketten nem... Ha nem gond.
- Persze. A hétvégi pihenőd vagyok. - Köszönöm.
Amúgy hét közben is ráérek. Nem nyomasztani akarlak.
Azt hiszem, hazasétálok.
Mit csinálsz?
A francba, ez fáj! Hol tartok?
A térdek felfelé néznek, a lábujjak befelé.
Úgy egy méternél.
Ez a lány azt ígérte, hogy egy nap alatt megtanít spárgázni.
Az a lány kilencéves, Sylvia.
Felvágós liba!
Megnézem, hogy megy majd neki 60 év múlva.
- Beszélni szeretnék veled. - Igen? Miről van szó?
Ha leveszik a mellem, implantátumokat rakatok be.
Óriásikat, dupla D-set. Igazi óriásdudákat.
Erről akartál beszélni velem?
- Fel akartalak készíteni rá. - Köszönöm.
Csináld, ami csak jólesik.
Mi a helyzet a kutyással?
Cooper!
Minden szuper. Kicsit fura volt Charlie öccsével randizni,
de az igazat megvallva örülök annak, hogy lezárta.
Egy betegről már gondoskodsz.
Úgy értem, amikor kiderült...
az állapota,
nem akartam megint fájdalmat okozni neki, érted?
- Igen, csak rá gondoltál. - És Cooperrel egy a tempónk.
Úgy értem, nagyon vicces fiú.
Mindig megnevettet.
Szóval, mi következik a listámon?
Már mondom is.
El akarsz menni egy ázsiai masszázsszalonba a Penn Stationnél,
hogy megnézd, tényleg csináljak-e azt. Azt?
Tudod... Azt.
Komolyan? És mi történt a túrával Machu Picchuba?
- Milyen túra? Majdnem meghaltam. - Ribanc!
Jól van, mély levegő.
Az enyém!
Te...
Kettő neked.
Elhozod Bethanyt Lizához csütörtökön? Kíváncsi rá.
- Igen. Hozod Francescát? - Valószínűleg.
Dumából nem lesz hiány.
Meséltem a legújabb felfedezésemről? Mozis randi.
Ezt azért már elég régen kitalálták.
Igen, mert fantasztikus. Nem lehet beszélni közben.
Nagyon okos dolog.
Tudod, eljön a pillanat, amikor muszáj lesz beszélgetned vele.
Igen, főleg mert a jelek szerint kivárunk a szexszel.
- Tessék? - Igen. A suliban vertem ki ennyit.
Érdekes módon visszamentem a mexikói teleregényekhez.
Szerintem azért van, ami veled történt.
Miért, mi történt velem?
Nem akarja a szexet az intimitás pótszereként használni,
vagy talán fordítva, nem tudom. Mindenesetre az egész a te hibád.
Igen. Igen!
A francba!
Foglak, tesó.
Foglak.
- Megvan? - Igen. Tartom.
Ez itt a Nagy Jaguár temploma.
Temetkezési piramis a klasszikus/posztklasszikus korból.
Fantasztikus. Egyszerűen fantasztikus.
...én is, amiért megosztottad.
1962-ben találták mag a nagy maja uralkodó, Jasaw Chan K'awiil sírját.
- Ez K'awiil hosszú lesz. - Valaki nyírjon K'awiil.
Ez pedig az északi akropolisz, a nagy tér mellett.
Nincs térképed? Kezdem elveszíteni a fonalat.
Mindjárt jön a topográfiai összefoglaló.
Marv, és a strandolós képek?
Csak régi romokon mászkáltatok?
A rekreációs fotók a szünet után jönnek.
- Drágám? - Mi az?
Azt mondta, szünet?
- Szükségünk lenne pár felesre. - Arra van a szünet.
Istenem!
Kicsim.
Ez hasonlít az előbb látott piramisokra.
Ez a térkép segít elképzelni a területet. Ott van Tikal.
- Ébresztő! - Nem aludtam.
- Horkoltál. - Nem igaz.
Akkor lehet, hogy én voltam.
Most is álmodom?
Ha álmodom, mindig szexelni kezdek Nalával az Oroszlánkirályból.
Ne nevess! Ő volt az első szerelmem.
A negyedik lépcsőre kifullad az ember.
Belize-ben 110 vagy 220 voltos az áram?
- 110, mint az USA-ban. - A brit befolyás ellenére?
- Tényleg érdekes. - Nem semmi.
Tényleg jó hangulatban vagy ma.
- Én? - Igen.
Én is azt hiszem. Érdekes volt.
- Új gyógyszert szedsz? - Nem.
Mondjuk megittam egy lattét rendes kávéval.
- Miért kérdezed? - Csak...
Nem is tudom.
Vidáman dumáltál Francescával, bár azt hittem, szóba sem állsz vele.
- Az még ezelőtt volt. - Azt mondja, ott marad.
Vagyis egyáltalán nem vagy boldog?
Nem, azt hiszem, épp eléggé vagyok boldogtalan.
Nagyon fura. Hirtelen képes vagyok vele lenni.
- És ez boldoggá tesz? - Igen.
Értem.
Cooper a rajzszög a cipődben? Ne már, ő is tudja?
Nem, és ne is mondd el neki, mert attól fura lenne az egész.
Igen, tényleg fura lenne.
Kitart? Tényleg?
Haver, bombázó a csaj.
Tudod, hogy csak a fiúkat szeretem, de...
Bevállalnám.
- Figyu! - Hé, mi az?
Beszélnünk kell.
- Pont most? - Igen.
Nem bírom tovább. Szétdurrannak a tökeim.
Komolyan? Tényleg nem várhat?
Egy férfinak vannak igényei, és szerintem a nőknek is, de...
Szúrt?
- Nehéz időszakon megy át. - Tudom.
Tisztában vagyok vele, és együtt is érzek vele,
de nem tudom, alkalmas vagyok-e erre.
- Szakítanunk kell. - Nem!
- Dehogy. A többiben jól megvagytok? - Igen.
Gondjai vannak, és segítesz egy elesett emberen.
Ne dobd el, hogy aztán soha ne találkozzunk vele újra.
- Találkozzunk? - Találkozz.
Ja, persze. Nem, igazad van.
- Szerinted ez róla szól, nem rólam. - Egyértelműen.
Rendben.
- Megismerhetném jobban. - Jó ötlet.
- Érdekes lány. - Pontosan.
- Nincs tévéje. - Ne már!
Nem, tényleg nincs tévéje.
Tessék!
Lehetőség, hogy jobb emberré válj. Tanulj meg főzni és tangózni.
És jobbat mondok. Intézek egy könyvtári olvasójegyet.
- Rendben. - Ugye?
Oké! Igen, ez jó lesz.
A fogásznál olvasom a New Yorkert. Van bársonygatyám. Menni fog!
Hiszek benned.
Plusz, amikor végre szexelünk...
Már nem hiszek annyira.
Igen.
- Kösz, tesó! - Szívesen.
- Nélküled nem mennék semmire. - Tudom.
Bocs. Erről beszéltem. A tökeim.
Kösz szépen, Marvin. Ez tényleg alapos volt.
Szívesen. Sajnálom, hogy a hang nem működött.
A bőgőmajmok idézik fel igazán a dzsungelt.
- Nagyjából ilyen... - Jól van, nem kell.
Tudjátok, mit?
Felhasználtátok már az esküvőnkön kapott ajándékotokat?
- Még nem. - Mi az?
Egy éjszaka egy rhinebecki panzióban. Főleg Charlie-nak.
- Nagyon unalmas hely. - Jól hangzik.
Mindenesetre arra gondoltam, elmehetnétek együtt.
- Igen. - Nem is tudom.
- Menjünk! Szedhetnénk almát. - Miért ne?
- Most van az almaszüret? - Valamilyen bogyót.
Az a lényeg, hogy szedjünk valamit.
Jól hangzik. Miért ne, igaz?
Miért ne?
- Persze, miért ne? - Miért ne?
Miért ne?
ÜDVÖZÖLJÜK RHINEBECKBEN ALAPÍTVA 1688-BAN
Megjöttünk!
- Látjátok? - Ez az!
- Kanyar balra. - Itt?
- Ez az, kicsim, nagyon jó! - Hála a Magasságosnak!
- A Magasságosnak?
Annyira örülök, hogy túléltem.
Ennél az Apollo 13 is könnyebben ért földet.
- Segítsek? - Igen.
Gyönyörű. Szerintem maradjunk itt végleg, ne üljünk vissza a kocsiba.
Ideértünk, nem? Szörnyű picsogók vagytok.
Igen, picsogók, akik túl szeretnék élni a hétvégét, kösz.
Az meg mi?
A csellóm arra az esetre, ha énekelnénk.
- Csellóval is lehet kísérni? - Bármit lehet.
Erről van szó. Hadd segítsek!
- Nem gond? Kösz. - Nyugodtan.
- Igazi állat. - Óvatosan, antik darab.
Bepakolunk, jelentkezzetek be.
- Igen. - Igen, persze.
- Minden megvan? - Igen.
Figyelj!
Biztosan nem gond?
- Mi? - Hogy Francescával vagyok.
- Furán viselkedsz. - Persze, már mondtam.
Hány randink is volt, egy, a fele a sürgősségin?
- Ez már a múlt. Bethanyvel vagyok. - Rendben.
Jó, mert úgy érzem, ez a hétvége lesz az.
Az?
Igen.
Gratulálok, mi lesz a nagy alkalom oka?
Nincs oka, csak úgy érzem, felkészült rá.
Én aztán biztosan. Lejöttem a teleregényekről.
Rákattantam a gasztrocsatornákra. A héten Rachael Ray ment.
Ijesztő. Giada De Laurentiis, talán.
Komolyan?
Helló!
Helló! Bejelentkeztünk.
Szuper ez a hely.
Tetszeni fog a szobánk. Mint egy Nancy Drew-regény.
Nem tudom biztosan, mit jelent ez, de...
Ezek kis csókocskák?
Jól van!
Nem vesztegetik az időt.
Istenem, annyira ribis vagyok.
Folytassátok csak! Azt hiszem, ledőlünk.
Ne, várjatok, máris? Csak most értünk ide.
Nekem is felkavarodott a gyomrom a kocsiban.
Ne már, nem azért jöttünk ide, hogy aludjunk. Vegyünk régiségeket!
- Régiségeket? - Igen.
- Ez meg mióta érdekel téged? - Viccelsz? Imádom a régi szarokat.
Jól jönne még egy vajköpülő.
Miért ne? Nézzünk körül a városban!
Majd este alszunk. Indulás!
Majd... Igen.
Mi van?
A fenébe, nagyon fülledt a levegő. Miért is nem kocsival jöttünk?
Mert Francesca vezet, és féltjük az életünket.
- A New York-iak túl lassúak. - Ezt se mondta még senki.
Lizának igaza volt.
Ez a hely unalmas.
Mit szóltok ehhez?
Az van kiírva, hogy bolt. Fantasztikus.
Bárcsak több rasszista kerti törpe zsoké lenne!
Mi az?
Szerintem lassan vissza is mehetnénk.
BOLT
Ne, az ott egy harsona, amiből valaki lámpát csinált? Csodás!
Istenem!
A nagynénémnek pont ilyen teakészlete volt.
Csak nem umpalumpa?
- De, az. - Jó neki.
És ez a robotgép! Ilyenünk is volt.
Iszonyú hangos. Mindig felébredtem, ha palacsintát csinált.
Ha már itt tartunk, nem éhes valaki? Idefelé láttam egy tacózót...
- Kamaszkorodban Sylviánál laktál? - Néha.
Menő volt meglátogatni a nagynénémet New Yorkban.
Nála töltöttem egy egész nyarat.
Később jöttem rá, hogy azért küldtek el,
mert anya akkor kapott kemoterápiát.
- Mikor halt meg? - 17 voltam, végzős a gimiben.
Szuperszomorú.
Abbahagytam a sulit és elkezdtem utazgatni. Le akartam lépni.
Utána igazából nem is mentem haza.
Azt hiszem, most már Sylviánál van az otthonom.
- Fantasztikus nő lehet. - Meg lehet bolondulni tőle.
De nagyon szeretem.
- Charlie? - Igen?
- Segítenél? - Jövök, Bethany.
Sokkal magasabb vagyok.
Ezt nézd!
- Szerinted szabad...? - Hangszer, játszani kell rajta.
Igen.
Azt hiszem, elromlott.
- Várj, nézd, nincs bedugva. - Igen!
Láttál már ilyen szépen elrendezett madártojásokat?
Jó, most próbáld meg.
Ez az!
- Nem tudtam, hogy játszol. - Hat év Señora Paredesszel.
- Srácok! - Csináld újra!
Srácok? Ez nagyon hangos.
Nézd!
Már közeledik!
Az az orgona 50 éves!
A világ kegyetlen volt velem!
Szánalomra méltó sötét teremtmény, milyen életed volt?
Elpróbálták előtte?
Char, gyere ki a fürdőkádból!
- Ne érj hozzám, balga! - Gyere ki!
- Hagyj békén! - Mássz ki a kádból!
Soha! Ne!
- Abbahagyod? - Igen, abbahagyom.
Tudom, tudom.
Talán lassítanod kellene. Persze nem mondok semmit.
Nem, te hoztad fel a könyvtáros-konferenciát.
- Ez igaz. - Mondd csak el, milyen?
Kíváncsi vagy rá?
Rengeteg szex, rengeteg pia,
rengeteg drog, mindenki gyógycipőben van.
- Ennyi. - Még bort?
- Igen. Köszönöm. Ez a titok. - Finom cipőben.
- Igen, finom cipőben. - Nagyon jó.
Elmeséljem Charlie sztoriját?
Mondta, hogy hatodikban megnyerte a tehetségkutatót?
Nem olyan jó sztori. Nem akarjátok hallani.
Szerénykedsz. Lenyűgözted a közönséget.
Engem érdekel. Mi volt a tehetséged?
Gyerünk, mi volt az?
Tracy Turwell-lel A vágy villamosa nagyjelenetét adtuk elő.
- Stanley Kowalski voltál? - Igen.
- Stella! - Köszönöm. Bocs, mindenki.
- Bocsánat. - Igen. Nem, pontosan!
- Köszönöm. - Ez fantasztikus volt.
- Csak... Két oktávval alacsonyabb volt. - Ez jobb volt.
Charlie 11 éves fiú, akinek nem változott meg a hangja.
Szóval, ott egy 120 centis, 40 kilós srác a színpadon, visítva. "Stella!"
- Dögös. - Kösz.
És ez még nem is a legjobb része.
- De. Felnőttek sírtak. Mi a jobb? - Mindenkit legyőztél. Ez a jobb.
A Stairway to Heavent oboázó lányt. Az anyjával foxtrottozó srácot.
- Így volt. - De Charlie szerény. Ott üldögélt.
Amikor bemondták a nevét győztesként,
- fellebeg a székéről. - Cooper.
- Kirohan... Ne már! - Cooper.
Szinte már felér a színpadra, amikor... Bumm!
Mintha lekapcsolták volna.
Belefejel a zenekari árokba, betöri a fejét.
Minden tiszta vér, a gyerekek kiabálnak.
Kijönnek a tűzoltók.
Hogy rövidre zárjam, az összes többi óra elmaradt.
Na, ezt hívom én tehetségnek!
Annyira szomorú!
Dehogy, istenem, nem.
- Nem, figyelj, nyertem. - Ez most mire volt jó?
Mindenki imádta miatta.
Ne már!
Bocs.
Figyelj!
Gyerekkoromban volt egy macskám, Greg.
Epilepsziás volt.
A bátyáim vettek egy stroboszkóplámpát,
és rárakták, hogy rohama legyen.
Azt mondták, breakel.
Istenem, a gyerekek seggfejek.
Igen.
Charlie nagyon emlékeztet Gregre.
Főleg itt.
Nem tudom, hogy vagytok vele, de nekem sok volt az emlékezés.
Mi lenne, ha mennénk?
- Még nem ettünk desszertet. - Tele vagyok.
- Elég jó a portóijuk. - A sherryt jobban szeretem.
A cselló! Még nem énekeltünk.
Greg imádta, ha játszom.
Csak attól maradt abba a rohama.
Mindenképpen.
Jöjjön a cselló!
- Jöhet az este szórakoztató része. - Már járni sem bírok.
- Jöhetek? - Igen.
Megyünk.
Vágtató paripa.
Nálad van a köntösöm?
Igen, gyerünk!
Tökéletesen áll.
- Kicsim... - Mi az?
Ne rakd tele férfiszaggal.
- Túl késő. - Ne!
Hagyd abba!
Szia!
- Azok őzek? - Szexi őzek.
Szexi őzek. Igen, tényleg azok.
Te pedig...
Valamilyen éhes állat, amelyik őzet eszik.
Puma.
Éhes puma.
Nem, sokkal mélyebben.
Kevésbé torokhangon.
Hogy...?
Igen.
- Rendben. - Igen.
- Mi? - Az őz vagyok.
Ja, szuper.
Nem, neked kell jönnöd.
- Pumaként, értem. - Igen.
Igen, ez az.
Nagyon éhes vagy.
- Éhes vagyok. - Igen.
- Igen! - Gyere ide!
Készen állsz?
Igen.
Nem vagy túl izgatott?
Eddig jó.
Igen.
Igen!
Helló!
Mindig a halkak az igazán durvák.
- Cooper, Cooper! - Mi az?
Charlie. Vészhelyzet van.
Ne már...
- Charlie. - Istenem!
- Charlie, jól vagy? - Igen.
Igen, azt hiszem, görcsrohamom volt.
- Ne! - Mint Gregnek.
Görcsroham? Normálisan elájulsz.
Azt hiszem, most görcsroham volt.
- Mentőt kellene hívnunk. - Nem, nem kell mentő.
Nem, jól vagyok. Tényleg.
Charlie, a görcsroham komoly dolog.
Igen. Meg kellene figyelniük.
Nem, mert... Szerintem elmúlt, Coop.
Tudod, mit? Fő a biztonság. Telefonálok.
- Ne! - De.
- Telefonálok. - Nem kell mentő! Ne...
Nézd csak! Jobban vagyok.
Igen, tényleg úgy tűnik.
- Akkor mind visszafekhetünk. - Persze.
Bocsánat a kellemetlenségért.
Ugyan már!
- Jobbulást! - Köszönöm, úgy lesz.
Bocsánatot kérek.
Egyelőre megtagadom tőled a zsákmányt.
- Nem biztonságos. - Tökéletesen megértem.
Lassíts, tigrisem!
- Újra bele kell melegednem. - Persze. Előmelegítelek.
Mi az?
- Ha Charlie az, kitekerem a nyakát. - A nagynéném is lehet.
Hívd vissza öt perc múlva. 45 perc múlva...
Tudod, kezdem azt érezni, hogy nem kívánsz engem.
A tetoválások miatt?
Igen, párat megbántam.
Ez itt rasszista egy kicsit? Igen.
Ez volt a szándékom vele? Nem.
A lelete...
A rák terjed.
Francesca, nagyon sajnálom.
Istenem!
Itt a vége.
Őt is el fogom veszíteni.
Nem.
A nagynénéd...
Rendbe fog jönni.
Igen, rendbe fog jönni.
Az meg mi?
Hihetetlen!
Sajnálom, csodálatos a segged.
A nagynéném rákban haldoklik.
Az ott lent nem tudja.
Komolyan?
Ki kell mennem.
Nem az izgatott fel, hogy rákos.
- Ez valahol bók is volt. - Mi történt?
Nem akarok beszélni róla, Cooper.
Tudhattam volna.
Ezt hoztam.
Kösz.
Nem kell itt lenned, egyedül is megbirkózom vele.
A halál és a kétségbeesés a szakterületem, te is tudod.
Ha majd csodába illően felépül, egyedül hagylak.
- Ismered a csillagképeket? - Ne viccelj, városban nőttem fel.
A 2003-as áramszünet alatt láttam először csillagot.
Gyerekkoromban órákat töltöttem saját csillagképek kitalálásával.
Flamingó bőrönddel.
Ha te mondod.
Jó tudni, hogy örökre ott lesznek.
Mennyi ideje van hátra?
Kemoterápiával nyerhet egy keveset,
de áttét van a májában, szóval...
Szóval tényleg rossz hír.
Valami, amire mindig vágyott? Hegymászás? Indiai utazás?
Rakétával szétlőni egy Dodge Caravant.
Micsoda?
Az exe járt ilyennel.
Amúgy mindent megcsinált.
Pont ezért olyan különleges.
Nem vár senkinek az engedélyére. Simán belevág.
- Kemény csaj. - Igen.
Nem sokan élnek így. Én biztosan nem.
Charlie,
aznap, amikor elestél,
azt mondtad, nem tudsz a közelemben lenni.
Azóta szinte mindennap találkoztunk,
és most is beszélünk.
Igen, de ez rettenetesen nyomasztó.
Ne csináld már!
Ma a régiségboltban?
Úgy tűnt, jól érzed magad. Boldog voltál.
Nem boldog voltam, csak jól szórakoztam.
Értem.
Nekem több volt szórakozásnál. Boldog voltam.
Francesca...
- Mi az? - Várj, kérlek...
Jó, boldog voltam.
Sosem voltam még ennyire boldog, és ennek te vagy az oka.
- De még mindig állsz. - Tudom.
Már rég össze kellett volna csuklanom, igaz?
Viszont az a helyzet, hogy amikor azt érzem,
hogy elönt a boldogság,
rád nézek és Cooperre, és...
...máris elég szomorú vagyok.
De a fivéreddel járok. Te hoztál össze minket.
Tudom. Ezért működik a dolog.
- Jobb, ha többet nem találkozunk. - Francesca!
Francesca!
Bethany, mit keresel itt kint? Mindenféle bogár van.
Valami nagy gond van veled.
Igen.
Tudom.
Megpróbáltam őszinte lenni.
Nem erre gondolok.
Veled.
Velem?
Szórakoztató vagyok, Charlie.
- Nagyon szórakoztató. - Persze. Nagyon.
Szép is vagyok.
Mások mondták már, hogy szép vagyok.
Gyönyörű vagy.
Elhitetted velem, hogy van esélyünk.
Szakítani akarok.
Tökéletesen megértem.
FRANCESCÁNAK
- Szia! - Szia!
Szia, gyere be!
- Hogy van Sylvia? - Megvan.
- Nahát, napraforgó. - Igen.
- A kedvencem. - Ráadásul igazi virágüzletből.
Most már tudom, hogy különleges vagyok.
Az mi?
Ez is a tiéd.
- Mi ez? - Pont ez az.
Tudod, nem igazán én választottam.
Inkább csak elhoztam...
A nagynéném robotgépe.
Emlékeztél rá.
Igen, persze.
Nagyon tetszik.
- Köszönöm. - Igen.
Sajnálom, hogy olyan dühös voltam a múltkor.
Egyszerűen csak...
- Annyira nehéz volt. - Igen.
Tudod, hogy van ez.
Amikor az ember elveszít valakit, akit szeret,
kénytelen azzal foglalkozni...
- ...aki. - Igen, jól van.
- Köszönöm. - Persze.
Jól van...
- Gyere, kerítsünk ebédet! - Tudod, mit?
Nincs kedvem egy zsúfolt étteremhez. Miért nem rendelünk?
Ne már, nagyon szép az idő. Keresünk egy teraszos helyet.
Komolyan mondom. Nagyon fáradt vagyok.
Azt hittem, el akarod terelni a gondolataidat.
Így van.
Viszont nem menekülhetek folyton.
Muszáj megbirkóznom vele.
Segítesz?
Igen, persze.
Birkózzunk meg vele!
Beszéljük ki a dolgot!
Mitől félsz a legjobban a nagynénéd halálával kapcsolatban?
Jól van...
Először is...
hiányozni fog.
Egyedül fogom érezni magam a világban.
Nem hoztam ki a legtöbbet a kapcsolatunkból, és a múlt elmúlt.
A gyerekkorom.
Jobban örülnék, ha én mennék el, hogy ne kelljen egyedül maradnom.
A legjobb barátnőm.
Tudod, Francesca...
Mennem kell.
- Micsoda? - Igen.
- Hova mész? Kiöntöttem a szívem. - Tudom.
Tudom, és én biztattalak rá, szóval az én hibám is.
Akkora seggfej vagy!
Tudom, igazad van, az vagyok, és nem vagyok büszke rá.
Hogy lehetsz ilyen figyelmes, aztán hirtelen ekkora bunkó?
Úgy, hogy...
Úgy, hogy nem én voltam figyelmes.
Nagyon sajnálom. Csak... Szia!
ROBOTGÉP 45 DOLLÁR
RÉGISÉGÜZLET FÉLRERAKNI CHARLIE-NAK
Nézz már magad elé, barom!
- Köszönöm, New York. - Mit ugatsz?
Szia!
Tetszett a robotgép.
Tényleg? Mit mondott?
"Tetszik a robotgép."
Jó, örülök.
Nem kellett más, csak egy befuccsolt beszélgetési kísérlet.
Nem játszhattuk volna le ezt pár hete?
Micsoda időpocsékolás! Legalább keféltetek volna.
Miért mindig az ilyen unalmas pasikat vonzom?
- Kivéve, ha fordítva van. - Én vonzódom hozzájuk?
Mintha érzékeny lennék valamilyen hajzselé feromonjára?
Legalább annyira vonz, ami nincs meg bennük, mint ami megvan.
Elvesztettem a fonalat, Yoda. Nem a kopasz fejedre utaltam.
Ajánlom is.
Sylvia Torrone?
- Hogy van, drágám? - Jobban, mint egy óra múlva.
Segítek.
- Ismerd be, bombázó vagy. - Hagyd abba! Nem vagyok az.
Tudod, hogy az vagy, és idegesítő, amikor tagadod.
Jó, és mit akarsz mondani ezzel?
Azt akarom mondani,
hogy a férfiak mindig is kívánni fognak,
de különleges férfi kell ahhoz, hogy szeressen,
és értékelni tudja azt, hogy igazán különleges vagy.
Akkor is ezt mondtad, amikor össze volt nőve a szemöldököm.
Igen, és akkor hazudtam, de most Charlie-ról van szó.
Ő utasított el engem.
Azt csinálja, amit te. Védi magát.
Utálom ezt a helyet.
Tudom.
- Pontosan mi volt a terved? - Mi?
Kibékíteni minket, hogy továbbra is nyomorúságosan érezhesd magad?
- Miért gondolod, hogy így érzek? - Az arcodról.
A nyomorult arckifejezésedről.
Az gondoltam, örülne neki, ennyi.
Hát, nem az lett a vége. Szakítottunk.
Micsoda? Miért?
Mert nem vagyok szerelmes belé, de te igen.
Charlie tényleg szeret.
Megmondta neked?
Amennyire csak tudta.
És te szereted?
- Hogy szerethetném? - Jaj, Francesca!
Nem utasíthatod el a szeretetet, mert félsz elveszíteni a másikat.
- De a randizás nem volt gond? - Nem, és meg is bántam.
Nem azért, mert nem volt szép veled szemben, hanem mert ezt akartad.
Ezt meg hogy érted?
Egész életünkben őriztelek.
Felfogtam az ütéseket, védtelek,
és sokáig élveztem is.
Élveztem ezt a szerepet. A bátyját védő öcs.
Nyugi, öcsi.
Tudod, hogy így van. Azt hittem, megvédelek, de ez nem igaz.
- Kihasználtál. - Mi?
- Mögém bújtál, hogy manipulálj... - Miért mondod ezt?
Miért mondom? Nagy, buta, érzelmi faltörő kosnak használsz.
Végeztem! Nem leszek többet az érzelmi faltörő kosod.
- Figyelj, nem vagy a... - Faltörő kos.
Igen, bármi is az. Egy percre nézd a szempontomból!
Nem kell együtt élned ezzel a betegséggel.
Nem kell attól félned, hogy hülyét csinálsz magadból vagy meghalsz.
Úgy élsz, ahogy akarsz, de így is képes vagy elcseszni!
- Kösz. - Szívesen.
Tudod, mit?
Charlie, mindenkinél jobban tudom.
- Jobban tudom, milyen szörnyű ez. - Tényleg?
Kinevettek a gyerekek.
Érted? Láttam, ahogy a gyerekek kinevetik a bátyámat.
Láttam, hogy egyedül voltál.
Nagy szívás, haver.
Sajnálom.
- De ez már nem betegség, hanem félelem. - Ezt ne!
És kifogássá válik!
Istenem! Az előbb mondtad, hogy érted.
Nem érted, hogy senki sem akar randizni
egy sráccal, aki a csók után a sürgősségin köt ki.
A párkapcsolat a boldogságról szól.
- Nekem ez nem megy. - Dehogynem, dehogynem!
Csak meg kell tanulnod elfogadni, amivel jár. Ez minden.
Menj, Charlie!
Figyelj!
- Keresd meg! - Nem lehet.
- Nyugi! - Nem, te nyugodj le. Érted?
Mármint tényleg érted?
Nekem nem megy. Neked igen, de nekem nem.
- Fel fogod izgatni magad. - Az a célom.
Miért nem húzhatom fel magam soha?
Mély levegő, oké?
Nyugodj meg!
Miért?
Charlie!
Charlie, térj magadhoz! Nem bírlak el.
Charlie!
Segítség!
Charlie!
Gyerünk...
- Gyere! - Foglak!
Jézusom...
Jól vagy, barom?
Jól vagy.
Köszönöm.
Köszönöm, New York!
Jó, rendben.
- Mi van rendben? - Megyek.
- Mész? - Igen.
- Vasárnap reggel, jóga után. - Nem, se vasárnap, se jóga.
Menj most azonnal!
- Most? - Mozgás!
- Mi? - Gyerünk!
Rendben. Hogy nézek ki?
Borzalmasan. Büdös vagy.
A hátadon ez a nevetséges zsák.
- De menned kell. - Mennem kell.
Menned kell.
Menj, légy boldog!
Legyek boldog...
Vedd fel a telefont, Francesca!
Az életet élni kell. Vedd fel!
- Charlie? - Francesca!
Hol vagy? Azonnal találkoznunk kell.
A kórházban vagyok a nagynénémmel.
Tökéletes.
Úton vagyok.
Ez az! Elindultál! Istenem!
Ezt nem hiszem el! Stanley, jársz!
Ülj le, Stanley...
Jól van...
Ez csak vicc, ugye?
Istenem, segíts!
- Charlie! Jézusom! - Jól van.
- Mi történt?
Egy gyönyörű kisbaba.
- Annyira szép... - Tessék, igyál egy kis vizet.
- Túlságosan frissítő. - Bocsánat.
- Ő Sylvia? - Charlie.
- Hogy vagy? - Voltam már jobban is.
Azt mondtad, találkozni akarsz velem.
Igen, Istenem...
Miért kell ilyen gyönyörűnek lenned?
- Te sem nézel ki rosszul. - Ezzel nem segítesz.
- Ne beszéljünk négyszemközt? - Nem, itt nagyon jó.
Jól van...
Francesca...
- Jól van, máris... - Kösz.
Nem tudok...
Nem tudok bekapcsolt rádióval vezetni,
mert ha jön a Pointer Sisters, az árokban kötök ki.
Nem sétálhatok végig a tengerparton, ha fókák is vannak.
Nem ehetek pattogatott kukoricát.
Nem mehetek a mellemnél magasabb vízbe,
főleg ha valaki ott játszik a golden retrieverjével.
Nem grillezhetek, ha nem figyelnek rám.
A Grand Canyont is ki kell hagynom,
mert már a fényképek alapján is lélegzetelállítóan gyönyörű.
Szeretnék gyerekeket.
De csak unalmas vagy elkényeztetett lehet, mert egy aranyos gyerek...
Charlie...
A létező legrosszabb gyerekeket fogadjuk örökbe.
Csókold már meg, a fenébe is!
Feliratok magyar szövege: Vass Andras